Jag gillar att laga allt möjligt.
Yoghurt och russinsallad, och lila omeletter.
-Lila omeletter? -Man häller druvjuice i äggen.
-lsabella gillar det inte, säger hon. -Jag förstår henne.
-Vill du ha socker i teet? -Ja, tack.
Isabella, vill du ha?
Ja. Men hon vill ha två bitar.
-lsabella är väl söt? -Hon är jättesöt.
Hon har blont hår och en blå klänning med vita knappar. Hon är lång.
Du kanske kan rita en teckning. Jag vill se henne.
-Du tror inte att hon är verklig. -Det viktiga är att du tror det.
Älskling, du måste gå nu. Du får inte låta Keiko vänta.
Jag ska plantera nasturtierna nu. Jag hjälper Keiko i arboretumet i dag.
Gå nu, stumpan. Kom till middagen i tid.
Hoppas vi ses snart. Vi kanske kan bli vänner.
Troi? Isabella säger att hon gillar dig.
Tack, lsabella.
Jag förstår att ni är orolig, men det är inget att vara orolig för.
Det är helt normalt för barn med låtsaslekar.
Jag är rädd att hon inte skaffar riktiga vänner.
Hon är bara med lsabella.
Ni har ju flyttat runt sen Clara var två.
Isabella är kanske som en följeslagare.
En vän hon inte behöver överge.
-Ni har nog rätt. -Ge Clara en chans.
När hon skaffat nya vänner på Enterprise-
-glömmer hon sin låtsasvärld.
Kommendörens loggbok, stjärndatum 45852,1.
Enterprise är framme vid FGC-47, en nebulosa runt en stjärna.
Vi ska undersöka denna unika skapelse.
Förhöjda halter av väte, helium och trionium.
-Fäll ut sköldarna. -Åk in, fänrik. ¼ impulsfart.
Om sensorerna ska hinna med observationerna, behövs extra tid.
Vi kan ta några timmar från teknikerteamet.
Är två timmar tillräckligt för dem?
Inga problem. Vi fördubblar bara bandbredden.
Och vad hände efter middagen?
Vi gick till holodäcket och promenerade på Champs Elysées.
-Nervscannern ger fel utslag än. -Jag kör ett testprogram.
Och? Efter Paris?
Han vill att jag följer med till Risa nästa månad.
-lngen fara. McClukidge hoppar in. -Jag vet inte. Det är så ohämmat där.
Jag är nog inte redo för den sortens skoj.
Försök få honom till Telana Minor. Man kan kryssa nerför floden Jokri.
Ser du? Man måste stoppa fingret så djupt ner i jorden det går.
Vi ger fröna ett hem.
Nu ska de vattnas. Men fröna är små. Vi får inte ge dem för mycket vatten.
Hallå? Är det någon där?
-Hej. -lsabella?
Hej, Clara.
Rymden - den sista utposten.
Detta är rymdskeppet Enterprises resor.
Dess uppdrag är att utforska främmande nya världar.
Att söka efter nya livsformer och nya civilisationer.
Att med djärvhet färdas dit där ingen tidigare varit.
-lsabella, varför kan jag se dig? -Ser jag konstig ut?
Nej. Men jag har aldrig sett dig förut. Inte på riktigt.
Nu kan du se mig på riktigt. Gör det dig glad?
-Ja, det är underbart. -Kan vi gå nu?
-Vi måste plantera klart först. -Det är tråkigt. Vi gör något annat.
-Vadå, till exempel? -Ja... Jag vill utforska skeppet.
Planteringen först. Jag lovade Keiko.
Det gör vi sen. Vi ser oss omkring.
-Jag måste fråga pappa. -Vi kan berätta senare. Kom nu.
Vad kallar vi nebulosan? FGC-47 är inget vidare.
Varför inte "Sutters moln"?
Stjärnan roterar på 1,35 sekunder.
Det är lite för lång tid. Sutter, försök läsa av partikelflödet.
Jag tänkte nåt i stil med "La Forges nebulosa". Det låter väl pampigt?
Med de alternativen föredrar jag FGC-47.
-Vad var det? -En krock, men det finns inget här.
Hastigheten har sjunkit med 0,2 %. Den fortsätter att sjunka.
Tekniken, rapportera.
Det kan vara något fel på sköldarna.
-Systemen är normala. -Krockade vi med något eller ej?
Sköldarna säger ja, sensorerna säger nej.
Det här är mycket märkligt.
Fänrik, kontrollera sköldenergin. Kör sen... Oj! Var kom du ifrån?
Jag är Clara Sutter. Det där är min pappa.
-Clara, du får inte vara här. -Men lsabella ville se tekniken.
Det struntar jag i. Gå till våra rum nu.
-Farten sjunker fortfarande. -Jag ökar impulsmotorernas energi-
-men vi åker långsammare än motorn indikerar.
Något ökar motståndskoefficienten på skeppet, men vi vet inte vad.
Om ni inte kan korrigera det måste vi åka ut ur nebulosan.
Clara, nu. Jag är ledsen.
-Varför försvinner du så där? -De vuxna tror inte att jag finns.
När de är i närheten måste jag vara osynlig.
Vänta här.
Motståndskoefficienten ökar än. Hastigheten har sjunkit med 12 %.
Farten ökar.
-Hastigheten stabil på ¼ impuslfart. -Bra, Data. Vad gjorde du?
Inget. Problemet korrigerade sig själv.
-Vart tog du vägen? -Det var en sak jag måste göra.
Jag kan inte förklara det.
Vi krockade, men det finns inget att krocka med.
-Kan något fält ha sänkt vår fart? -Vi testade det, men det stämde inte.
Vi vet inte varför problemet försvann.
Detta är visst ett helt unikt fenomen.
Frågan är om vi ska stanna och undersöka det.
Vi har bara erfarit det en gång, så det går inte att bedöma riskerna.
Jag vill stanna här ett tag, samla in några prover, se vad vi får fram.
Ja. Samla in era prover, La Forge. Vi tar det försiktigt. Ni kan gå.
-Vad finns det här inne? -Lastkajen. Vi får inte gå in dit.
-Vi går nånstans med massor av folk. -Okej. Varför är du så allvarlig?
-Vad menar du? -Du har inte lett en enda gång i dag.
Du är min bästa vän, lsabella.
Vi gör saker tillsammans och har hemligheter.
-Har alla en bästa vän? -Om de har tur. Jag hade ingen förut.
-Varför inte? -Pappa bytte alltid jobb.
Då måste vi byta skepp. Det tar tid att få en vän.
-Hur lång tid? -Det beror på. Med dig gick det fort.
Du lyssnade alltid på mig, även när jag var ledsen.
-Jag är glad att vi är bästa vänner. -Vi springer i kapp.
Klara, färdiga, gå!
Barn får inte vara i det här området. Har ni gått vilse? Var ska ni vara?
Vi lekte bara. Förlåt.
Gå tillbaka till era rum... så glömmer vi det här.
Tack. Kom...
Jag har gjort så att magnetspolen hämtar gasprover från nebulosan.
-Fraktioneraren är i gång. -Bra. Vi tar prover i åtta områden.
-Ni hade en förälder i Stjärnflottan. -Två stycken, faktiskt.
Min far var exozoolog, min mor var officer.
-De hade väl många olika uppdrag? -Minst sagt.
De var alltid på väg. Ibland tillsammans, ibland på var sitt håll.
Jag visste aldrig om jag skulle vara hos far eller på nån utpost med mor.
Var det jobbigt för er?
Det måste ha varit jobbigt om ni inte hann få vänner.
Vissa delar av barndomen var väl inte så bra, men det var ändå ett äventyr.
Barn är starkare än man tror.
Bara de vet att man älskar dem, så klarar de allt.
Tack.
Nu är det en samariansk korallfisk.
Det ni ser är en effekt av dynamiska processer i gasens rörelser.
Nej. Först var det en fisk. Nu är det ett mintoniskt segelfartyg.
-Var då? -Där. Ser du inte hur masten bildas?
Jag ser det inte.
Det är intressant att folk hittar mönster i sånt som är slumpmässigt.
Bilderna de ser verkar ge en aning om vad de tänker på just då.
Dessutom är det helt klart en kanin.
Någon har tydligen kommit fel. Ursäkta.
-Hej. Letar du efter någon? -Nej. Isabella ville se skeppsbaren.
Jag förstår. Egentligen måste en vuxen vara med.
Men du får vara min gäst.
-Vill du göra mig sällskap? -Tack.
Vad sägs om två papallajuice med extra bubblor?
Bara en, tack. Isabella är inte törstig.
-En juice. -Du är inte som andra vuxna.
De tror inte att lsabella är verklig.
-Vuxna tror bara på sånt de ser. -Varför då?
De har så mycket annat att tänka på.
-Vadå, till exempel? -Hur mycket bränsle skeppet behöver.
Vart skeppet ska färdas.
Eller om små flickor får vara uppe till sju eller åtta.
Då glömmer de sånt som är viktigt för oss två.
-Låtsaskompisar, till exempel. -Om andra vuxna inte förstår...
...varför gör du det då?
Kanske för att jag hade en när jag var i din ålder.
-Hade du? Hurdan var hon? -Det var inte en hon.
-Hurdan var han, då? -Det var inte en han.
-Den? -Det var ett tarcassiskt odjur.
Det hade mörkbrun päls och gyllene ögon. Och stora, taggiga vingar.
Det flög så fort att bara jag såg det.
-Det låter läskigt. -Det var det. Särskilt när han log.
Men det bästa var att jag kunde kura ihop mig på hans lurviga mage-
-och han spann så mjukt. Det fick mig att somna varje kväll.
Det där odjuret var en riktig vän.
Det är lsabella också.
Hej, Clara.
Clara, lsabella och jag pratade just.
-Vill du och lsabella ta en promenad? -Okej. Hej då.
Hej då, Clara. Hej då, lsabella.
Du kanske inte visste om det, men skeppsbaren är till för vuxna.
Jag vet det. Jag ville inte gå dit. Men lsabella ville se det.
Om hon tvingar dig att göra saker som du vet är fel, måste du säga ifrån.
Jag försökte. Men hon lyssnar inte.
Däck 32.
Vill du att jag talar med lsabella?
Det är inte trevligt att tvinga Clara att göra sånt som hon inte får.
Hon står där borta.
Hädanefter ska ni fråga en vuxen innan ni går till förbjudna ställen.
-Vad säger hon? -Hon sa...
Clara, berätta vad lsabella sa.
Hon sa...att du borde låta oss vara.
Jag börjar bli orolig. Clara gör sånt hon inte får och skyller på lsabella.
Hon kom till tekniken. Det var lsabellas idé.
Det är inte så farligt, men vi borde få henne att vara med riktiga vänner.
-Barncentret har keramik i dag. -Det skulle nog Clara gilla.
Jag ska se om det finns plats. Under tiden bör ni vara mer med Clara.
Hon ska inte behöva ta till lsabella när hon vill tala med någon.
Är du arg på mig? Jag är ledsen att jag ställde till med problem för dig.
-Det gör inget. -Är vi fortfarande...bästa vänner?
Här. Hjälp mig sätta ihop det här.
-Clara, varför är vuxna så elaka? -De är bara mer allvarliga än vi.
Ibland önskar jag att de ville försvinna. Jag gillar dem inte.
Jag har tråkigt. Vi går till tekniken.
Vi får inte vara där.
-Jag trodde vi var bästisar. -Det är vi.
Varför vill du inte leka med mig, då?
Du hör bara på vuxna, aldrig på mig.
-Det är inte sant. -Jag trodde vi skulle ha kul.
När du kunde se mig trodde jag att du skulle gilla mig.
Vi går till tekniken, Clara. En stund, bara.
Ingen får veta. Det blir vår hemlighet.
Om de hittar oss säger vi att vi gått vilse.
-Vem är det? -Troi.
Hej Clara. Jag undrar om du har lust att gå på keramik.
-Får lsabella följa med? -Nej. Gör nåt med henne en annan dag.
Okej.
Ju längre in i nebulosan vi far-
-desto högre blir helium- och trioniumhalterna.
-Är det för mycket för sköldarna? -Nej, vi är inom gränserna.
-Mr Data? -Sköldarna registrerar en krock.
-Men sensorerna visar ingenting? -Det finns inga tecken.
-Farten sjunker med 0,4 procent. -Kan vi gå upp i warpfart?
Vi bör inte göra det innan vi vet orsaken.
-Farten har sjunkit med 1,1%. -Mer energi till impulsmotorerna.
-lmpulsmotorerna har nu full energi. -Hastigheten är nu konstant.
Motståndskoefficienten finns kvar.
Anropar Riker. Se om La Forge hittade något i proverna från nebulosan.
Titta här. Vi bestrålade ämnet med allt vi kom på.
Vi hittade inget förrän vi utsatte det för ett högfrekvent warpfält.
Det är nog detta vi har stött på.
Vi vet nog vad det är. Det tycks vara en sorts plasma, en energisträng.
Det är nog en del av en massa strängar.
När de stöter ihop med våra sköldar uppstår motståndskoefficienten.
Finns det tidigare uppgifter om nåt sånt här? Vet ni hur många det är?
Nej, men med warpen kan vi bestråla ett fält utanför skeppet.
Då kan vi se själva. Vi gör det.
Alexander, jag tänkte att du ville ha en kompis. Det här är Clara Sutter.
-Det här är Alexander Rosjenko. -Hjälper du mig med min pappas kopp?
Sätt i gång.
Man ska sätta dem på rad. Så här.
-Clara, vill du ha lite egen lera? -Här, gumman.
Jag har aldrig gjort en kopp. Hur får man den rund?
Det är enkelt. Man tar en stor bit lera så här.
Sen trycker man ner handen.
-Warpgeneratorerna är klara. -Vi borde se strängar inom 2 000 km.
Sätter i gång fältet.
Ett oregelbundet gallerverk bestående av 47 miljoner energisträngar.
När det är så här många kan det bli problem med sköldarna.
Ja. Ta oss ut ur nebulosan.
Det är många strängar bakom oss.
Gör ert bästa, fänrik.
Varm choklad.
Dator, jag vill se mina inbokade möten för nästa vecka.
Kryoniska tigrar är inte så läskiga. Jag har sett en.
Min pappa tog mig till Brentalias zoo. Tigern slickade bara min hand.
-Vi behöver mer vatten. -Jag ska hämta.
Isabella? Det var inte jag.
-Vem var det, då? -Det var lsabella.
-Jag kan inte se någon. -Hon är osynlig.
-Jag jobbade två veckor med den där. -Det var ju inte jag.
Clara, det finns inga osynliga personer. Du ljuger.
-Nämen...! -lsabella, sluta!
Clara...
Varför är du så elak mot mig? Varför gjorde du så mot min vän?
Därför att du sprang ifrån mig. Du lämnade mig ensam.
-Jag måste göra allt ensam. -Du skrämmer mig.
Jag tänkte skydda dig, Clara. Men nu bryr jag mig inte om dig.
När de andra kommer får du dö med alla andra.
-Lägesrapport, mr Data. -Vi är ute om 12 minuter.
Fortsätt med avsökningen. Jag vill ha all information vi kan få.
Hastigheten har sjunkit med 0,6 %.
Hastigheten har sjunkit med 2,4 %.
-Mr Data? -Vi färdas genom energisträngarna.
-Kan vi gå upp i warp? -Skrovet klarar inte det.
-Det är mindre tjockt styrbord över. -Fänrik, ta oss till bäring 030.5.
-Hastigheten är konstant. -Ta det varligt.
Är det något fel på tårtan?
Du sitter här med en bit orörd chokladtårta. Något måste vara fel.
T årtan är säkert god. Jag tänker bara.
Får jag gissa. På flickan med låtsaskompisen?
-Jag undrar om jag gör rätt. -Varför då?
Jag vet att det bästa är att gradvis föra henne bort från fantasin.
-Och hon fick ju nya vänner i dag. -Men?
Det känns som om jag tar något från henne.
En del av hennes barndom.
Jag är inte så säker.
Jag berättade för Clara om min låtsaskompis.
-Har du en låtsaskompis? -Ja. Ett tarcassiskt odjur.
Det skyddade mig. Så länge odjuret fanns kunde inget skada mig.
Genom åren försvann hans kropp men själva tanken fanns kvar.
-Vi pratar inte lika ofta nu. -Men ni pratar än?
Visst. När jag är rädd eller förvirrad, eller blir skrämd.
Man ska inte behöva överge en låtsaskompis.
Fänrik Sutter anropar Troi.
Kan ni komma till mitt rum? Jag har problem med Clara.
Hon vill inte gå in på sitt rum. Hon är rädd för lsabella.
Clara? Din pappa säger att lsabella har sagt elaka saker till dig.
-Vad sa hon? -Hon sa att de skulle döda allihop.
-Vilka ska döda allihop? -De andra. Som är som hon.
Sa hon varför?
Du är rädd. Ibland är det vi inbillar oss lika läskigt som det verkliga.
Men jag lovar att lsabella inte kan skada någon på skeppet.
Men jag inbillar mig inte längre. Hon är verklig. Jag kan se henne.
-Kan du se henne? -Ja.
Om jag följer med och håller dig i handen, går du in i ditt rum då?
-Jag tror det. -Vi ska kolla att hon inte är där.
Kom.
Ser du någon?
Vi tittar under sängen.
Är hon där? Okej. Var mer?
Är hon här bakom?
Isabella kanske har gått hem.
Vi ska se. Är det något här?
Isabella vet nog att du har nya vänner.
Hon kommer väl inte lika ofta?
Kanske. Garderoben, då?
Okej.
Är det någon här? Den ser tom ut.
Hon var elva, kanske tolv. Med blont hår. Clara...
Clara sover. Hon mår bra.
Hennes bioelektriska processer stördes.
Energin slets ur hennes kropp.
Kommendören...
Clara berättade att hennes låtsaskompis har hotat henne.
Hon påstod att andra var på väg som skulle döda alla på skeppet.
Picard anropar kapten Worf.
Vi har en främmande varelse ombord.
Varelsen visar sig i form av en 12-årig flicka som setts med Clara.
Hon har blont hår och blå ögon.
Och blå klänning. Jag har sett henne.
-När då? -För två dagar sen, med miss Sutter.
Varsko vakterna. Håll utkik.
-Hon ville tala med er. -Det gäller lsabella.
-Vad är det med henne? -Hon blev sårad. Hon gillade mig.
Hon ville vara med mig. Hon var min vän.
-Hon blev arg när jag glömde henne. -Sa hon när de andra skulle komma?
Tack, gumman. Du kan lägga dig nu.
-Jag hoppas att vi kan räkna med dig. -Ja, kommendören.
Kommendör Picard, kom till bryggan.
-Rapportera. -Hastigheten har sjunkit med 22 %.
Strängtjockleken är tio gånger så stor. Vi klarar inte fler stötar.
Stanna helt.
Något rör sig mot oss, bäring 103.024.
Det är en energivirvel, mycket sammansatt. Kanske en livsform.
Beredskap Röd!
-Den har direktkontakt med sköldarna. -Sköldstyrkan är nere på 75 %...72 %.
Den livnär sig på sköldarna. Data, ändra på sköldfrekvensen.
Ja. Ingen effekt.
-Sköldstyrkan är nere på 64 %. -Om åtta minuter är sköldarna tömda.
Några idéer?
Isabella?
Isabella? Vill du inte tala med mig? Jag är inte arg på dig.
Isabella?
Vi vet att du har varit på skeppet ett tag. Och att du har hotat Clara.
Det finns väl någon koppling mellan dig-
-och livsformerna som anfaller skeppet?
Du är en intelligent varelse. Du behöver inte gömma dig.
Tala med oss.
Eller kan du bara kommunicera genom att hota ett barn?
Jag är rädd, lsabella.
-Vem är du? -Jag ville se om ni utgjorde ett hot.
-Och utforska era energikällor. -Är det därför ni tömmer sköldarna?
Ja. Strålningen från era generatorer-
-är mycket rikare än våra energikällor.
-Anropar bryggan. -Sköldarna är nere på tre %.
Vi kan ordna energi på annat sätt. Ni behöver inte utplåna oss.
Ni borde utplånas. Ni är grymma, hjärtlösa varelser.
-Vad grundar du det på? -Ert sätt att behandla Clara.
Hon fick inte göra vad hon ville eller gå dit hon ville.
-Du menar dit du ville att hon gick. -Vad är skillnaden?
Du förde henne till olämpliga platser.
Jag hade inte låtit något hända henne.
Vi visste inte ens att du var verklig.
Allt vi visste var att flickans låtsaskompis skrämde henne-
-och hotade henne.
Det var först sedan ni sagt åt Clara att inte vara min vän.
Jag förstår...
Du ser det här skeppet-
-oss allihop, i ett unikt perspektiv. Ur ett barns synvinkel.
Det måste verka otroligt orättvist och restriktivt för dig.
Som vuxna tänker vi inte alltid på hur det vi säger och gör-
-påverkar de unga.
Men om du bedömer oss som folk efter hur vi behandlar våra barn-
-och nåt bättre kriterium finns inte, måste du inse att vi bryr oss om dem.
Unga barn förstår inte vad som är farligt.
Våra regler skyddar dem från faror, verkliga eller inbillade.
Det är en del av människans fortlevnad.
Clara kommer att ha regler för sina barn-
-så att de skyddas...precis som vi.
Skada oss inte.
Om du fortfarande vill vara min bästis, vill jag det också.
-Lägesrapport. -Vi är borta från strängarna nu.
Informera alla sektioner att vi åker härifrån...om en timme.
La Forge, full styrka i warpmotorerna.
Skicka ut en energistråle till nebulosan.
-Förlåt att jag skrämde dig. -Det gör inget.
-Jag ljög. Jag var inte din lsabella. -Ett tag var du det.
-Jag har aldrig haft nån vän förut. -Jag är ledsen att jag måste åka.
-Kommer du tillbaka någon gång? -Jag hoppas det.
Det gör jag med.
Ansvarig utgivare: Ulf Rennstam